Fra en afsides egn af Australien...
kommer en turbulent årtier lang saga.
Brand. Det brænder på Drogheda.
Colleen McCulloughs bestseller-roman:
Tornfuglene.
Historien om en ambitiøs præst, en smuk kvinde...
og livslang kærlighed.
Du kan gifte dig med mig. Du elsker mig.
Men jeg elsker Gud højere.
Hans ambition førte ham væk fra kvinden, han elskede...
til magtens korridorer.
Hendes begær førte hende til en mand, der kunne tage hans plads.
Du er smuk.
Ralph skal være biskop.
Jeg har også noget at fortælle.
Jeg gifter mig med Luke O'Neill.
Og i aften fortsætter historien...
Jeg vil aldrig få det, jeg virkelig ønsker.
...uden et hjem, uden børn. Uden en mand.
Og Meggie bruger det eneste våben, hun har.
Meghann, hvad har du gjort ved mig?
Jeg ville ønske, hun var din og ikke Lukes.
Meghann er min kone, ikke din.
Jeg har ved Gud såret dig, men jeg elsker dig.
Du aner ikke, hvad ægte kærlighed er!
Jeg vil ikke spilde resten af mit liv på at drømme om en uopnåelig mand.
Tilgiv mig.
Det er nok.
Christopher Plummer, Piper Laurie, Earl Holliman...
Ken Howard, Mare Winningham...
Philip Anglim, Jean Simmons...
Bryan Brown, Rachel Ward...
og Richard Chamberlain.
Umulig kærlighed...
for evigt forbudt: Tornfuglene.
TORNFUGLENE
Gad vide, hvad Ralph vil tænke...
når jeg skriver, at du har giftet dig med en protestant.
Betyder det noget? Gør jeg måske ikke, som han ønsker?
Mor...
skriv ikke til ham.
Jeg sender ham et brev og fortæller det, så snart vi er faldet til i Queensland.
Javel, hvis du foretrækker det.
Præsten går. Jeg må hellere gå ned.
Jeg vil savne dig, Meggie.
Hvis du ikke holder op, begynder jeg også at græde...
-og hvordan vil det ikke se ud? -Jeg er en tosset gammel kone.
Men Queensland virker så langt væk.
Det er ikke for evigt, og jeg kommer hjem på besøg.
Men Luke kan tjene meget mere ved at høste sukkerrør i Queensland.
Så kan du vel hurtigere købe din egen fårefarm.
Ja. Og tænk...
jeg vil have mit eget nye hjem at passe.
Og en dag får jeg børn.
Jeg må have noget, der er mit...
noget ægte, som jeg kan tage mig af.
Søde Meggie.
Og jeg har brug for Luke.
Han er ikke en kompliceret mand...
der altid begærer noget andet mere, end han begærer mig.
Luke elsker mig, fru Smith.
Det gør han virkelig.
14.000 pund?
Det er mere end de fleste nybyggere har. Det anede jeg ikke.
Har hun da ikke fortalt dig det?
Du godeste. Typisk Meggie.
Hun ved ikke mere end et barn om disse ting.
Ralph gav os nogle penge, da kirken arvede Drogheda.
Fader de Bricassart. Han forvalter godset for kirken.
Jeg har overført Meggies penge til banken i Dungloe...
og de står i dit navn.
Jeg er taknemmelig for den måde, familien Cleary har behandlet mig på.
Jeg ejer ikke meget, men det hele er Meghanns.
Og I kan være sikre på, at jeg kun vil bruge pengene på en farm.
Og jeg vil passe godt på hende. I har mit ord.
Kom nu, I to!
Farvel, Pete.
-Må det gå dig vel, Meggie. -Tak, Alastair.
Vær lykkelig, Meggie.
Kom, Meghann, vi kommer for sent til toget.
Deres Eminence.
Eminence?
Jeg er ikke helt vant til at være kardinal endnu, Ralph.
Jeg bliver næsten forskrækket, når du kalder mig det.
Du vil forstå, hvad jeg mener...
når du første gang tiltales som Biskop de Bricassart.
Men jeg stoler på, at du er rede til det.
Jeg håber, at jeg er rede...
og at jeg vil være titlen værdig.
Min kære Ralph.
Ofte, når jeg taler til dig om dine fremskridt indenfor kirken...
bruger jeg vendinger, der virker verdslige...
endda kyniske.
Jeg forstår dig ikke fuldt ud endnu.
Det kommer jeg måske aldrig til.
Men jeg har aldrig tvivlet på...
at dit liv er tilegnet Gud.
Og jeg tvivler heller ikke på, at når jeg i dag gør dig til biskop...
vil kirken bringe dig...
den største lykke, du nogensinde har kendt.
NORDLIGE QUEENSLAND, AUSTRALIEN JANUAR 1933
Luke, se.
Det ligner Paradis.
Det er Queensland, skat.
-Luke, hvad i alverden laver de? -De afbrænder sukkerrørene.
Det driver rotter og slanger på flugt, så det er nemmere at høste rørene.
Lugter det ikke herligt?
Er det dét, du skal lave?
-Det er slavearbejde. -Slavearbejde?
Queenslands sukkerrørshøstere er verdens bedste, eliten.
Jeg skal være heldig, hvis min gamle ven, Arne, vil hyre mig.
Det gør han, hvis han vil have en god arbejder.
Jeg kan tjene 10 gange mere på de rør, end jeg nogensinde kunne på Drogheda.
Det betyder, at vi kan købe vores eget sted meget hurtigere.
Så hvis jeg skal være slave nu, så er jeg det.
Fordi, fru O'Neill, en dag vil jeg være herre og mester...
på den bedste fårefarm i hele det vestlige Queensland.
Undskyld.
Tænk ikke på det, min skat.
Det var jo din første gang.
-Gør det altid så ondt? -Jeg har aldrig fået klager før.
Jeg er bare så træt.
-Tre dage med toget og så med bussen. -Jeg ved det.
Og den fugtige varme gør det værre, når man ikke er vant til den.
Hør her. Få dig en god lur, så besøger jeg Arne.
Så kigger vi på Dungloe sammen.
Fortæl mig om Arne Swenson. Du har ikke sagt et ord.
Du skulle have set hans ansigt, da jeg fortalte, at jeg var gift.
-Troede ikke, jeg ville gøre det mod ham. -Har han arbejde til dig?
-Kun til 20 pund om ugen, fra i morgen. -20 pund?
Det er vidunderligt.
I morgen? Vi har ikke engang et hus.
Jeg kunne vel selv gå ud at se på huse.
Det var det, jeg ville tale med dig om.
Arnes folk arbejder seks dage om ugen op og ned af hele kysten.
De bor i barakker, og jeg skal bo sammen med dem.
Hvad skal jeg så lave?
-Jeg vil ikke blive her alene. -Nej, og det synes jeg heller ikke.
Hvad skulle det også gøre godt for? Betale husleje for kun en person.
Jeg har aftalt, at du kan bo hos Arnes bekendte.
Familien Mueller.
-Fru Mueller har brug for en hushjælp... -Luke.
Lejer du mig ud som tjenestepige?
Man skulle tro, det var verdens undergang.
Du skal bo på en stor plantage. Familien Mueller driver den.
Og de er venlige mennesker. Jeg har set dem godt an.
Jeg troede, at jeg skulle skabe os et hjem.
Vi er jo ikke ludfattige. Vi har 14.000 pund.
De skal blive i banken som opsparing.
Resten tjener vi sammen.
Hvis vi er fokuserede og arbejder hårdt, har vi vores eget sted, før du ved af det.
-Jeg vil bare skaffe os det bedst mulige. -Det ved jeg.
Men skal jeg bo i en fremmeds hjem...
-og aldrig se dig? -Selvfølgelig vil du se mig.
Vi kan være sammen hver søndag. Så tager vi revanche for resten af ugen.
Kom, lad os tage tilbage til hotellet.
Vi er jo på bryllupsrejse.
Livet som sukkerrørshøster er godt.
Det er det bedste, der findes, hvis man kan holde til det.
Og Luke har det, der skal til for at blive en forbandet god høster...
hvis han ikke bliver distraheret.
Lad os håbe, at Luke er forbandet god til...
at tjene mange penge...
-for det er dét, han vil have ud af det. -Ja, det plejede jeg også at sige.
Prøv at se, Meghann. Sagde jeg ikke, at det var flot?
Der er masser af rør, hvis det er det, du mener.
-Farvel, Luke. -Kom nu, Luke.
-Kom nu, sig farvel til din... -Farvel, skat.
-Vi ses på søndag. -Hun venter på dig på søndag.
Lad os komme afsted.
Nu er vi i familie.
Goddag!
Hvor finder jeg bestyreren?
Tak.
Få de slendrianer i sving, eller jeg finder nogen andre folk.
Der er mange, der gerne vil have dit job.
Hr. Mueller? Jeg hedder Meggie Cleary.
-Hvad? -O'Neill.
De er den nye pige. Hvorfor er De så ikke oppe i huset?
De gik vel den forkerte vej. Det gør alle.
Kom, jeg følger Dem derhen.
En gift kvinde burde ikke være alene så længe. Sæt Dem ind.
-Hvad synes De om Himmelhoch? -Det er dejligt, hr. Mueller.
-Så grønt. -Ikke som derhjemme?
Deres mand har fortalt mig, at De kommer fra et sted i New South Wales.
-Fandens. -Anne, er du okay?
Hvorfor prøver du dog på at gøre de her ting?
Ja, hvorfor gør jeg det?
Hold nu op med det sludder.
Giv mig nu bare mine stokke, Luddie.
Anne, dette er den nye pige.
Fru O'Neill.
Meggie, jeg håber, du har en stærk ryg og masser af tålmodighed.
Jeg må hellere komme tilbage til møllen.
Jeg fjerner lige det her.
Få nu det hele med.
Skynd jer lidt, drenge.
Nej, ikke sådan, kammerat.
Med mindre du vil være den eneste her med én hånd.
Giv mig den.
Jeg er ved at forstå, hvorfor jobbet er så godt betalt.
Skær langt nede og smid væk.
Langt nede og smid væk.
Det er nemt, når man først kan.
Men hold dig fra din brud.
Hvis en mand skal klare det her, må han kunne give sig fuldt ud.
Jeg kan godt forstå, hvorfor denne her blev forbudt.
-Den jagtbetjent. -Anne, du og dine lumre romaner.
Jeg laver noget te. Vi skal vist ikke vente på Luke.
Han arbejder sikkert.
Arbejder.
-Hver søndag. -Der er jo depression.
Du kan da ikke bebrejde ham, at han arbejder, når han kan.
Så siger vi det.
Hvis du spørger mig, så er han ligesom de fleste andre mænd her.
Gifter sig med en stakkels pige og strejfer så om med vennerne.
Hvis man ønsker et ungkarleliv, hvorfor gifter man sig så?
Klokken 1 1 er der møde med ministeren om konsulære forhold.
Stol ikke på ham, Deres Nåde, for det siges, at han er uenig med Dem.
Derefter forsamlingen af de orientalske kirker...
for at diskutere oprettelsen af flere regionale præsteseminarier.
En spændende udvikling, ikke sandt?
For en lokal gejstlig vil være mere lydhør overfor sine egne.
Uden tvivl, men alle disse uendelige konferencer...
politik, diplomati.
Er du fuldkommen sikker på, at du vil være kardinal?
Hvordan skal jeg ellers blive valgt til pave?
Det perfekte svar, som altid. Du fortæller aldrig hele sandheden.
Er du altid på vagt?
Jeg beklager, hvis jeg har fornærmet Deres Eminence.
Og hold op med at tiltale mig med den fine titel.
Jeg hedder Vittorio.
Da Pius X blev pave...
fik han en vidunderlig seng.
Ved du, hvad han sagde?
Den er smuk...
men jeg skal dø i den.
Det er belønningen for høje ambitioner.
Fem tons om dagen, O'Neill.
Ikke dårligt for en begynder.
-Og du høster 12 om dagen. -Nå, sådan?
Du er ude på at overgå mig.
Måske, Arne.
Vis mig dine hænder.
Stakkels, lille Lukie.
Du kunne jo prøve med handsker.
Handsker? Tror du ikke, jeg kan slå dig?
Jeg tror, du er fuld af vrøvl, som altid.
Gode, gamle Luke og hans store planer.
Ligesom de rige farmerdøtre, du ville giftes med.
Men det gik da meget godt. 14.000 pund, og der er flere på vej.
Du bliver farmer på ingen tid.
Nemlig.
Kom, lad os tage til byen og se os om.
-Vi skulle jo holde os fra piger. -Men de må gerne se på os.
Giv dem noget at drømme om.
Beklager, drenge, det var det hele.
Hun vil enten have penge eller giftes.
For fanden, hun er gravid igen.
Jeg sagde jo, du ikke skulle tage hjem.
Hvad i himlens navn har du på hovedet?
Er den ikke fantastisk? Luddie, vi har haft det så sjovt.
Meggie tog mig på juleindkøb i Dungloe.
Gjorde hun?
Hvad bliver det næste? Der er brev til dig.
Tak.
Skam dig, det kunne jeg have gjort bedre.
Undskyld.
Meggie, hvad er der?
Luke kører mig alligevel ikke hjem til jul.
Han og Arne har fundet ekstra arbejde.
Laver den mand andet end at arbejde?
Hans drøm om at eje det bedste sted i hele Australien kommer forud for alt.
Vi har været her i næsten et år, og nu siger han...
at det tager et år mere, før vi er klar, måske to.
Man må respektere ham for at have et mål...
og at være villig til at bringe ofre for det.
Ja.
Bortset fra at jeg er ofret.
Jeg kan takke mig selv for det.
Jeg giftede mig med Luke, og jeg står det igennem.
Sludder!
Du forstår ikke, du er ikke katolik.
Mere sludder.
Vil du så stoppe den skramlen...
og sætte dig ned og fortælle mig, hvad du virkelig ønsker?
Jeg vil aldrig få det, jeg virkelig ønsker.
Men da jeg giftede mig med Luke, troede jeg, jeg ville få noget, der var mit.
Og her står jeg uden et hjem...
uden børn...
uden penge...
og uden en mand.
Det er godt nok ikke som at have sit eget sted...
men hvad angår børn, ville Luddie og jeg elske det.
Jeg har aldrig kunnet få nogen.
Jeg har faktisk tænkt på...
at hvis vi fik børn...
ville Luke måske slå sig ned og købe gården noget før.
-Eller måske købe et hus til os. -Så gør det!
Det er ikke så ligetil.
Hvad? Mener du, fordi Luke er her så sjældent?
Nej.
Eller ja.
Det er bare det, at...
de få gange, vi har været sammen...
har Luke sørget for at...
Du godeste, pigebarn, sig det dog.
Du har et engleansigt og en gudindekrop...
og du ved ikke, hvordan du får en mand til at gøre dig gravid.
Du har brug for god undervisning.
Lady Chatterleys Elsker.
Og Henry Miller.
Helt sikkert Henry Miller.
Det er sandt, at vi gør meget godt...
men ofte synes ofrene at veje tungere end belønningen.
Men tænker enhver præst, uanset titel...
ikke på de ofre, han må bringe?
Altid, hvis han er ærlig overfor sig selv.
Når vi er unge, er kyskheden den tungeste byrde...
ikke sandt?
Man må aldrig lade sig rive med...
af et rasende begær.
Og man ved...
at man aldrig får en viv...
en blød...
rund trøst i natten.
Eller et barn.
Ingen efterfølger.
Aldrig nogensinde.
Men på det seneste har jeg følt en anden form for isolation.
Det enkle, menneskelige behov...
for at dele mit inderste jeg...
med nogen...
som enhver anden mand.
Vi er ikke som andre mænd. Vi er præster.
Vort inderste jeg skal kun deles med Gud.
Endnu et perfekt svar.
Du tror, jeg sætter dig på prøve igen, ikke?
At jeg stadig undersøger dig for kirkens skyld.
Frygt ikke, for på trods af alt...
er der stadig i dit allerinderste...
noget, jeg ikke har fundet.
Hvis du ikke har fundet det, er det der måske ikke.
Hvor smuk.
Der er stadig en svag duft.
I mange år beholdt jeg en rose...
fra min mor.
Jeg vil ikke have minder om min mor.
Dette var mit offer.
Den er meget skrøbelig.
Vi må være forsigtige.
Se, hvad jeg har her.
Hej, skat. Godt nytår.
Luke, hvad i alverden...
Stå ikke der og glo, tag dine dansesko på.
Skal I til fint bal?
Nej, en skotsk fest hos familien Kane.
-Men du er ikke skotte. -Gør det noget?
Vi danser bedre end nogen skotte.
Det burde vi. Vi er der hver lørdag aften.
Men i aften er noget særligt.
For at råde bod på julen.
Det vil jeg absolut ikke gå glip af.
1934 GODT NYTÅR
Det er nok.
Jeg høstede 11 tons i går.
Jeg har jo sagt, at hvis du høster 12, gør jeg dig til partner.
Det klarer jeg, før sæsonen er slut.
-To whisky, tak. -Det er altså 12 tons og en ny lastbil.
Du har jo giftet dig til penge nok.
Helt rigtigt.
Og vi køber sgu den bedste lastbil.
Hej, skat. Morer du dig?
Jeg skal lige til det.
11 tons, kammerat.
Lad os se dig høste 11 i morgen.
Jeg må afsted, skat. Jeg skal arbejde i morgen.
Kom, Luke. Jeg skal vise dig noget.
Bare rolig, Arne. Jeg beholder ham ikke længe.
Meghann...
Jeg kan ikke blive.
Jeg skal tidligt i gang i morgen...
det ved du.
Hvorfor går du ikke i gang nu?
Meghann, hvad har du gjort ved mig?
Det var helt vidunderligt.
Sådan burde vi altid gøre det.
Jeg skulle ikke have gjort det sådan denne gang.
Du ved, vi ikke har råd til et barn nu.
Én gang betyder ikke noget.
Eller to gange, bare du ved, hvad du gør.
Jeg har læst på lektien.
Du fortæller mig det aldrig, vel, Ralph?
Deres Eminence?
Hvorfor du forbliver så...dybt fortvivlet.
Jeg har anbefalet, at du overtager mit gamle embede i Australien...
som pavelig legat.
Vil De sende mig væk?
Hvorfor dog?
Har jeg ikke gjort det godt?
Godt? Du har haft en fantastisk karriere indtil videre.
Du er allerede ærkebiskop.
Og intet...
kan forhindre dig i at nå længere.
Intet.
På nær...rosen.
Da din rose faldt til jorden, forstod jeg endelig...
den tristhed, du altid bærer rundt på.
Jeg har prøvet så hårdt på at forvise hende fra mit hjerte.
-Tror du ikke, jeg ved det? -Men hvorfor så?
Gud har skænket os fri vilje...
og med denne gave følger valgets byrde.
Det er på tide, mere end på tide...
at du løfter den byrde...
for indtil du gør det...
kommer du ikke videre.
Men hvis du sender mig tilbage til, hvor hun er...
beder du mig om at fejle.
Nej, jeg beder dig om at vælge.
Jeg tror, vi har set den sidste regn, gudskelov.
Tre hele måneder med regn kan gøre enhver vanvittig.
-Det siger du hvert år. -Det passer hvert år.
Det var regntid, da vi først mødtes, ikke?
Jeg mener, du sad i en mudderpøl.
I mudderet?
Ja, jeg fik hende op, bar hende hjem. Ødelagde mit eneste jakkesæt.
-Og dit liv. -Og mit liv.
Færdig.
Den er virkelig smuk.
Jeg vil passe godt på den.
Du kan ikke arbejde meget i regntiden alligevel.
Med mindre du er Luke O'Neill.
Han og Arne er i Sydney for at arbejde på sukkerraffinaderi...
indtil regnen stopper.
Hvad sagde han til nyheden om barnet?
Han ved det ikke endnu. Jeg skriver til ham i aften.
Måske kan det få ham på bedre tanker.
Det vigtigste er, at du får det barn.
Og det gør jeg.
-Det er længe siden, Fader. -Velkommen hjem.
Tak, drenge. Stedet ser godt ud.
Vi har haft nogle hårde tider, men jeg tror, det går den rigtige vej.
-Fee. -Goddag, Ralph.
Jeg burde vel kysse din hånd, nu hvor du er ærkebiskop.
Ikke du, Fee.
Hvordan går det?
Du fortæller mig ingenting, når du sender de økonomiske rapporter.
-Hvor er Meggie? -Stadig i Queensland.
Det går jeg da ud fra.
Vi har ikke hørt noget siden jul, og det er et halvt år siden.
Queensland? Hvad laver hun dog dér?
De vil jo slå sig ned der.
Men vi spørger os selv, om Luke nogensinde køber et sted.
Luke er ikke meget hjemme på grund af sit arbejde, tror jeg.
Så Meggie bor hos hans venner.
Luke?
Meggies mand.
Ved du ikke, at Maggie er blevet gift?
Lille Meggie?
Og ingen fortalte mig om det?
-Skrev hun aldrig til dig? -Luke er ikke katolik.
Meggie ville selv fortælle dig det.
Du ønskede jo, at hun skulle gifte sig.
Du er faktisk ret god til at få det, du ønsker dig, ikke?
Hvor længe har Mary Carson været død?
Og du er allerede ærkebiskop.
Hvilken slags mand er denne Luke O'Neill...
når han strejfer omkring i stedet for at skabe et hjem for Meggie?
Den ambitiøse slags.
Tak.
Du sendte bud efter mig, og her er jeg. Hvad er der så?
Du har ikke været hjemme, siden jeg skrev og fortalte dig om barnet.
Jeg er ked af, at du ikke er mere glad.
Jeg ved ikke, hvorfor du troede, at jeg ville blive glad.
Jeg har aldrig lagt skjul på, hvad min indstilling er.
Nej, det har du ikke. Jeg tog fejl.
Men faktum er, at vi skal have et barn...
og vi må skabe et hjem for det.
Helt rigtigt.
Så jeg skal bare parere ordre og se bort fra mine egne ønsker.
Men ønsker vi ikke de samme ting?
Jeg vil da også have en farm.
Det er en underlig måde at vise det på, når du giver os endnu en mund at mætte.
Vær nu sød og hør efter, Luke.
Du sagde, at med 5.000 pund mere kan du købe den farm, du ønsker.
Mindst. Og nu...
-Så er de dine. -Hvad mener du?
At jeg kan skaffe pengene...
hvis det virkelig er det, du mangler for at finde et sted.
-Hvordan vil du skaffe dem? -Er det ikke lige meget?
-Er det ikke det, du vil? -Svar mig. Hvordan?
Jeg har skrevet til Fader Ralph i Rom. Han vil give mig dem.
Hvad for noget? Meghann, for Fanden!
Jeg har faktisk min stolthed. Jeg har aldrig taget imod penge fra nogen mand...
og da slet ikke fra en skide katolsk præst. Jeg gør det heller ikke nu.
-Luke, hør hvad jeg siger. -Du må ligge, som du har redt.
Luke, gå ikke.
Lad mig gå derind.
-Hvad laver du? -Jeg rejser hjem.
-Hjem? -Ja, hjem til Drogheda.
For det er det eneste hjem, jeg nogensinde vil få.
Luke vil ikke have mig, og han vil ikke have sit eget sted.
Han vil ingenting.
Kun slide sig op i de forbandede sukkerrør, indtil han falder død om.
Er du blevet vanvittig? Du kan ikke rejse.
-Du skal snart føde. -Jeg er ligeglad!
-Meggie. -Jeg hader Luke!
-Hold op. -Og jeg hader det barn!
Hold op, Meggie.
Hun er for svag til at klare turen til hospitalet.
Så kejsersnit er udelukket.
I må bede til, at hun er stærk nok til at klare en almindelig fødsel.
Jeg har givet hende så meget morfin, som jeg tør.
-Jeg sætter mig ind til hende. -Jordemoderen er der.
-Så kom Luke alligevel. -Luddie har sendt bud efter hendes mand.
Ja, og jeg burde stikke ham en.
Hvis valget stod mellem at redde Meggie...
og at redde barnet...
hvad ville Deres samvittighed så råde Dem til?
Kirken har en klar holdning til det, doktor.
Ingen må ofres for at redde den anden.
De er præst, og De må vel udtale Dem som præst.
Det er ikke så ligetil for en almindelig mand som mig.
-Hvis hendes mand var her... -Hvis jeg var hendes mand...
tror jeg ikke, at jeg ville kunne bære at ofre hendes liv...
for noget som helst.
Så vidste hun altså ikke, at De var tilbage i Australien.
Nej, jeg tænkte, at det var bedst sådan.
Hendes brev blev sendt til mig fra Rom.
Da vidste jeg, at jeg måtte komme, og at noget var galt.
Vi er glad for, at De kom, Deres Nåde.
Det er godt at vide, at der er nogen, der bekymrer sig om den stakkels pige.
Nej, tak. Jeg går ind til hende igen.
Bekymrer sig om hende, Luddie? Han er da forelsket i hende.
Er hun ikke smuk?
Du er da vist helt perfekt, er du ikke?
Shhh. Vi burde allesammen se at få lidt søvn.
Ja, vi kunne allesammen bruge et hvil.
Lad mig.
Jeg er bange for, at kære Justine er en skrigeballon.
Hun kan lige så godt lære det nu.
Meggie, alle småbørn græder.
Ja.
Vær så god.
Jeg må snart afsted.
Det tænkte jeg nok.
Sjovt nok dukker du altid op, når der opstår en livskrise...
og så gør du dig usynlig ligesom Helligånden.
Jeg er ked af, at du ikke er mere lykkelig over dit barn.
Før hun blev født...
sagde jeg, at jeg hadede hende.
Det gør jeg ikke.
Jeg ville ønske, hun var din og ikke Lukes.
Hvorfor skal kirken besidde dig helt?
Selv den del af dig, kirken ikke kan bruge, din manddom?
Du kender allerede svaret, min Meggie.
Det er et nødvendigt offer.
"Nødvendigt."
Lad bare være, Ralph.
Jeg er ikke et barn mere.
Og jeg er ikke din Meggie! Det har jeg aldrig været!
Jeg elskede dig i så mange år...
og jeg ventede på dig, og jeg ville have dig!
Du ville aldrig have mig.
Så jeg prøvede at glemme dig ved at finde en anden.
Han vil heller ikke have mig.
Du tror, at du er noget særligt...
men der er slet ingen forskel på dig og Luke O'Neill.
I er begge to...
bare kæmpestore møl...
der slider jer selv i stykker på grund af et fjollet lys i mørket.
Alt imens der ude i den kølige nat...
er mad og kærlighed og børn at få.
Kan du ikke se det?
Vil du have det?
Nej.
Så du vender dig mod flammen igen, indtil den dræber dig.
Jeg har ved Gud såret dig...
men jeg elsker dig.
Ja, du elsker mig. Og du elsker Gud højere end mig.
Og du elsker dig selv højest.
Dig selv og dine ambitioner.
Jeg ved, at det her er hårdt for dig.
Men lad det ikke gøre dig hård.
Du har altid været min rose.
Den smukkeste menneskelige vision og tanke...
En vision? En tanke?
Er det alt, hvad jeg er for dig, dit romantiske, drømmende fjols?
Du aner ikke, hvad ægte kærlighed er!
Gå din vej!
Jeg kan ikke holde ud at se på dig mere!
Der er én ting ved dine elskede roser, du har glemt, Ralph.
De har grimme, krogede torne!
Kom med lastbilen.
Vent lige på mig.
-Goddag. -Jeg leder efter Luke O'Neill.
Han er nede for enden.
Er du ikke lidt for tæt på?
Hvad laver en præst herude?
Han skal ikke give mig den sidste olie.
-Se efter, hvad I laver. -Okay.
-Hr. O'Neill? -Det er mig.
-Det drejer sig om Deres kone. -Meghann?
Hun er vel ikke blevet mere syg?
Barnet blev født i onsdags.
Det blev en pige.
Jeg er ærkebiskop de Bricassart.
Du milde skaber.
Den berømte Fader Ralph.
Hr. O'Neill, jeg er meget bekymret for Meggie og Deres datter.
-De behøver et hjem og de behøver Dem. -Har Meghann sendt Dem?
Nej, men som De ved, skrev hun til mig.
Jeg kan godt forstå, hvis De ikke vil tage imod mine penge...
men jeg beder Dem ændre mening for Meggies skyld.
-Vi kan sagtens gøre det til et lån. -Lige et øjeblik!
Tror du, at du er noget særligt og bestemmer, hvad vi kan og ikke kan?
-Meghann er min kone, ikke din. -Så vær dog hendes mand, menneske.
Hvis du ikke kan give den kærlighed, hun fortjener, så giv hende et tåleligt liv.
Hun sulter ikke. Og hun fik det barn, hun narrede mig til. Hvad er problemet?
Hun må vente, til jeg er færdig med sukkerrør.
Når jeg tilbyder dig midlerne til at få det, du siger, du vil have...
Tror du, jeg ville tage imod én skide krone fra dig?
Forsvind, Deres Hellighed, og tag Deres midler med dem.
-Jeg arbejder for det, jeg vil have. -Eller gifter dig til det.
Din forbandede katolske svans. Jeg burde slå dig fordærvet.
Bare rolig.
Jeg skal nok passe på din fine kjole.
Men lad os ikke tale om hvem, der fik de fleste af Meghanns penge.
Kom nu, vi har arbejde, der venter.
Godt gået, Luke.
Endnu en jul uden Luke.
Jeg tror, du må indse...
at Luke måske høster sukkerrør, indtil han ikke længere kan klare mosten.
Det ved jeg. Han elsker virkelig det liv.
Hver dag beviser han overfor sig selv, hvilket mandfolk han er.
Hvis jeg virkelig kunne elske ham, var alt måske anderledes.
Du elsker ærkebiskoppen, ikke?
For evigt.
Jeg har længtes efter ham hele mit liv, som et barn, der længes efter månen.
Men jeg må holde op med at længes.
Jeg vil ikke spilde resten af mit liv på at drømme om en uopnåelig mand.
Jeg ved ikke, om jeg kan køre Luke træt...
eller om jeg skal vente på, at han selv kører træt, men jeg må prøve.
Hvorfor må du prøve, når han kun har bragt dig sorg?
Hvad skal jeg ellers gøre?
Og jeg må skabe et hjem for Jussie.
Det skylder jeg hende.
Ja, undskyld, jeg lod jer vente.
Det er den flotteste julemiddag, jeg nogensinde har set.
Der er noget, jeg gerne vil sige.
Anne og jeg er bekymrede for dig.
Du er ikke kommet dig, siden Jussie blev født.
Du har brug for tid til at tænke...
tid til at hvile, at komme lidt væk. Finde ud af hvad du virkelig ønsker.
Vi sender dig væk et stykke tid. Alene.
Væk?
Hvad så med jer?
Hvad med Jussie?
Der er tænkt på det hele. Jeg vil ikke høre flere indvendinger.
NYGIFTE
-Goddag, Sam. -Goddag, Rob.
Sådan.
Så er det klaret.
Goddag. De må være fru O'Neill.
Jeg hedder Rob Walter. Velkommen til Matlock lsland.
Pas på. Sådan.
Så farvel da. Held og lykke.
Vi er egentlig et bryllupsrejsemål.
Hr. O'Neill kommer måske senere?
Jeg venter ham faktisk ikke.
Skabene er fulde. Hvis De mangler noget...
ringer jeg hver dag ved solnedgang og sikrer mig, at alt er vel.
Tak, hr. Walter. Farvel.
Fader, vær så venlig.
Hjælp mig ud af den her.
Vend dem om, fru O'Neill! Jeg har en overraskelse!
Jeg har hentet Deres mand!
De sagde, hvor jeg kunne finde dig.
Tilgiv mig.
Nej. Pokker tage dig!
Det er nok.
Jeg ville ikke sove.
Jeg var bange for, at du var væk, når jeg vågnede.
Hvad tænker du på?
At i hele mit liv er jeg aldrig vågnet i samme seng...
som et andet menneske.
Og at jeg aldrig vil vågne igen...
uden at ønske, at du ligger ved siden af mig.
At jeg har kæmpet en frygtelig kamp...
og tabt.
I årevis fornægtede jeg min manddom...
og det tog mig årevis at indse med dig...
at jeg kun ønsker at være en mand.
At jeg aldrig bliver mere end det.
Den første gang jeg mødte dig på stationen i Gilly...
smilede du til mig.
Og så sagde du mit navn.
Og rørte ved mig.
Og siden den dag har jeg på en eller anden måde vidst...
at selv om vi aldrig sås igen...
så ville min sidste tanke før døden være om dig.
Og jeg kan ikke ændre ved det.
Ved du, hvor skræmmende det er, at du har sådan en magt over mig?
Hvordan kunne jeg overse det?
Ralph?
Da Justine blev født...
sagde du, at jeg stadig så dig som et barn...
eller som et idealbillede.
Og det var sandt.
Hvordan kunne jeg ellers kæmpe imod?
Hvis jeg virkelig så dig og den krop, der passer perfekt til min...
og den sjæl, jeg kan se lige ind i...
ville jeg miste min sjæl.
Og nu tror du, at du har mistet den...
blot ved at være en mand.
Hvilken Gud formener en mand adgang til Paradis, fordi han elsker en kvinde?
En Gud, jeg stadig ikke kan opgive for din skyld.
Det ved jeg.
Men nu er du her hos mig.
Og mens du er her, er du min.
Hvad vil du gøre nu?
Jeg har huset i to måneder.
Og derefter?
-Jeg skriver til dig fra Rom. -Nej.
Jeg vil ikke have breve.
Jeg ser dig måske aldrig igen.
-Som straf for dette? -Min straf...
er aldrig mere at være sikker på...
at jeg elsker Gud...
højere end dig.
Jeg har brudt alle mine løfter.
Jeg ved, at jeg aldrig kan få Ralph.
Men en del af ham, kirken aldrig kan få, tilhører mig.
-Hvad laver du her? -Jeg forlader dig.
Det er gået i arv fra generation til generation.
Du slog endelig førsteelskeren ihjel.
Jeg gik i seng med ham.
Du er alt det, jeg gerne vil være.
Du ved intet om, hvordan jeg er.
Den gribende slutning.
Har jeg gjort andet end at bøde for den store synd...
at elske Ralph de Bricassart?
Tornfuglene.